Skottland 1306
Da kong Alexander III døde, utbrøt kaos i landet.
Han var uten arvinger, så mektige adelige sloss om den skotske kronen.
Mektige klaner støttet England, men Robert Bruce, -
- som kjempet med William Wallace, trodde på skotsk selvstendighet.
Atter sto Skottland ved randen av borgerkrig, -
- men hennes folk brant av lengsel etter frihet.
Da William Wallace døde, -
- gjorde Robert Bruce krav på den skotske tronen.
En avtale ble inngått.
Bruces eiendom skulle skrives over på Comyn-klanen, -
- og til gjengjeld skulle John Comyn avstå fra tronen.
Det var kaldt den dagen.
Det blåste kaldt, og snøen drev over fjellene og Greyfriars kirke.
De skulle treffes på hellig grunn og komme ubevæpnet.
Men Wallace hadde mislykkets med å frigjøre Skottland, og kaos rådet.
Klanene stolte ikke på hverandre.
Robert! Godt å se deg.
Vi har mye å gjøre hvis vi skal slå sammen våre landområder.
Vi må forandre Wallaces arv.
Årene har ikke dempet de følelsene han vekket, -
- og hvis vi skal kombinere vår makt under England, -
- kan vi ikke la flere tusen mennesker -
- og flere mektige klaner ta til orde for revolusjon.
- Hva er det? - Bruce visste.
Mens de hadde forhandlet, hadde Comyn konspirert for å få ham drept.
Da kan vi hoppe over den lettsindige småpraten.
Da du lovte å overlate dine landområder, -
- i bytte mot at jeg støttet deg som konge, forrådet du England.
Hadde du tenkt å la meg beholde eiendommene etter at du var kronet?
Gi deg, Robert.
Ikke spill helgen. Ikke du.
Du la en felle for Edward, men han slapp unna. Du slapp unna min felle.
I morgen setter du opp en for meg, som jeg unnslipper.
Slik fortsetter det til vi blir gamle. Akkurat som våre fedre gjorde.
Du har fremdeles krig i blikket.
Du må lære å beherske lynnet ditt. Det kommer til å bli din død.
Comyns menn lå i bakhold, -
- men Bruces menn ble ledet av den store krigeren James Douglas.
Mor!
Robert Bruce skar halsen av Comyn i kirken for selv å bli konge.
- Hvem er det som forteller? - Det var ikke det som skjedde.
- Hvordan vet du hva som skjedde? - Onkel Brandubh har fortalt det.
Onkelen din har sin versjon, jeg har min.
Men det er jo ikke sant! Jeg vet hva som skjedde!
Skal jeg fortsette, eller vil du heller sove?
Robert...
Jeg holder et øye med deg.
Du vil ha noe du ikke kan få.
Du vil bli som William Wallace.
Bli like elsket som han var.
Bli like modig som han var. Bli fri som han var.
Det må være et håpløst ønske.
Det må gnage på samvittigheten din.
Er det det du vil?
Å kaste deg på mitt sverd og dø i dag?
En stund å være samme tomme ekko som William Wallace var?
Fortsett, hvis du må.
Ikke det?
Du...
...har ikke et sånt, hva?
Det er derfor Robert Bruce aldri vil bli Skottlands konge!
Kom igjen.
En voldsom kamp utbrøt. Begge var stridsvante krigere.
De kjempet om kronen, om sine klaners herredømme...
...og om Skottlands framtid.
Men Bruce kjempet for friheten.
Comyn var bare en marionett for den engelske kronen.
Da kirkedøren ble slått opp, -
- med ild bak skikkelsen i døråpningen, -
- visste de ikke først hvem det var.
Var det Bruce eller Comyn?
Comyn... eller Bruce?
Nå drømmer de.
Tror du at det blir krig igjen? Det er årevis siden Bruce ble kronet.
Vi har tapt seks slag.
Onkel Brandubh sier at han ikke har noen hær.
Han kaller ham "tronpretendenten".
Jeg vet ikke, Carney, men det vil jeg aldri kalle ham.
Hjelp meg med bøtta.
På bare seks år...
Vi har ødelagt dette landet. Du og jeg.
Ingenting får stå igjen av den ambisjonen.
Tre dager, kanskje fire. I de nordiske landene er vi trygge.
- Kommer vi til å dra hjem noen gang? - Savner du moren din?
Det gjør jeg også.
Foreldrene dine bodde vel på et stort slott?
Ja. Jeg ble født der. Det er her jeg hører hjemme.
Jeg lekte på engene og i skogen rundt omkring som liten.
- Kan vi ikke ri dit? - Engelskmennene tok det fra ham.
Nå sitter det et svin i hans flotte stol ved hans flotte bord.
- En vakker dag... - Ja visst...
En dag kommer vi til å sitte rundt det bordet og spise og drikke rødvin.
Den mannen kommer til å gjøre Skottland fritt.
Jeg skal ta tilbake slottet mitt. Jeg skal spidde det engelske svinet -
- og kaste ham over slottsmuren.
Du skal få vende hjem igjen. Mer mann enn gutt.
Du skal få treffe moren din igjen. Når vinteren er over. Vent og se.
Vi drar ikke til Norge.
Forlat meg!
Vend hjem til familiene deres.
Det er over.
Hvis noen spør dere...
...hvor Robert Bruce ble av, sier dere til dem at dere ikke vet det.
Si at dere kjempet med Comyn og engelskmennene hele tiden.
Dra hjem!
Ri.
Slutt å snakke sånn. Du er kongen!
Gud utpeker konger, James, ikke mennesker.
Kampen er over, gutter. Hva var det vi kjempet for?
"Dra hjem," sier han. "Si at dere kjempet for Comyn."
Jeg har hørt at Comyn har utlovet en belønning på 50 gullmynter for ham.
Så fort James forlater hans side...
Det hadde vært en synd.
Vi trenger ikke å drepe ham. Bare fange ham.
Du har en pris på hodet ditt. Du overlever ikke alene.
Folk vil aldri slutte å kjempe for deg og Skottland.
Se på ansiktene deres, James.
De er helt ferdige. De har ingen stridslyst igjen.
Det er over.
Opp med farten.
La fisken gjøre jobben, Hamish. Rykker du for tidlig, hopper den av.
Lar du den nappe litt og huke seg selv, kommer den ikke unna.
Ta denne. Lykke til.
- Skal dere tre ri sørover? - Ja.
- Han også. - Han vil ha belønningen. Som vi.
Belønningen? 50 gullmynter? Er ikke stoltheten deres verdt mer?
Vi er tre, James.
Det hadde ikke spilt noen rolle om dere så var ti.
Jeg trodde at du var en anstendig mann.
Musikken din har gitt meg glede de siste månedene.
Men du...
Jeg har aldri likt deg, men var klar til å dø for deg. Som landsmann.
- Det er over. Bruce mislyktes. - Han tapte aldri de slagene.
Det gjorde dere og andre som dere.
Dere sviktet ham, og nå vil dere jage ham for å få en belønning.
Gjør ikke vi det, gjør noen andre det.
Judas. Dere er forrædere, alle sammen.
Nå!
Hamish, hva gjør du?
Hold deg utenfor.
Nei!
- Hvorfor drepte du Hamish? - Han var bevæpnet.
Med en øks han knapt kunne løfte! Han var bare barnet!
Nå drar vi.
Lever han fremdeles?
Hva gjør du? James Douglas skal ikke dø på denne måten.
- Han vet hvor vi skal. - Be en bønn.
Be en bønn!
Jeg kan i alle fall sette deg fri.
Din dag er velsignet, som sola høyt oppe på himmelen.
Du har alltid hatt mot til å strekke ut vingene dine og fly.
- Ikke forlat meg. - Mor...
- Ikke gjør det. - Mor!
- Hjelp meg å plukke dem. - Jeg er tilbake!
- Jeg skal hjelpe deg. - Takk, min herre.
- Vi tapte, altså? - Vi vant!
- Hjelp meg å fylle kurven. - Ja visst, min dame.
- Hvem tror du at du er? - Kongen.
- Holder det? - Nei.
- Denne er så vakker. Se. - Veldig vakker.
Til deg.
Til faren din.
Gå ned på kne.
Vil du si noe?
Jeg savner deg. Jeg skulle ønske at du ikke hadde forlatt oss.
Jeg håper at engelskmennene dreper pretendenten.
- Scott! - Det gjør jeg.
Tror du at han hører oss, mor?
Ja.
- Skal vi gå hjem igjen? - Ja.
- Hesten gikk den veien. - Opp i fjellene.
Hestene, da?
Hvis ikke hans klarte det, gjør ikke våre det heller.
Han tok denne veien.
Vi får øke takten, gutter.
- Det er favoritten din. - En sleiv til.
- Det er jo fødselsdagen min! - Scott.
- Hvordan har dagen vært? - Bra.
- Hva har du til meg? - En gave.
Har du gitt geitene mat, Iver?
Da ber vi.
Takk for Scott. I dag feirer vi begynnelsen på hans ellevte år.
Han er en god gutt, men iblant litt for vill.
Han stoler på deg. Han er en god gutt. En god sønn.
Vi ber for Skottland og kongen vår. Gi ham kraft.
Beskytt oss denne vinteren.
Gi oss mat og trygghet. Amen.
Fortell historien, mor. Jeg fyller jo år.
- Begynn i kirken. - Han vil høre om voldsomhetene.
Ok. Nå hadde Bruce avvæpnet Comyn.
Da ryktet spreddes, ble Robert Bruce bannlyst av den katolske kirken -
- og stemplet som fredløs, -
- men prestene kronte ham til konge likevel.
Familien hans ble tatt fra ham. Hans kone Elizabeth.
Hans lille datter Marjorie.
Han tok opp Wallaces kappe og kjempet for Skottlands frihet -
- mot den enorme engelske hæren og et fåtall klaner.
Han kjempet, og tapte, i mange år.
Om og om igjen.
Han kjempet til elvene ble røde av skotsk blod.
Til han ble jaget som et dyr, av både engelskmenn og skotter.
Den mannen som kommer hit med Robert Bruces hode...
...vil få...
...50 gullmynter!
Han kommer til å samle en ny hær og kjempe igjen.
- Kanskje du vil slåss med ham. - Ikke jeg.
Han kommer til å vinne, og vi kommer til å bli fri.
Jeg så ham i skogen. Han så døende ut.
- Det sier du? - Ja, det gjorde jeg.
Ser du fremmede menn i skogen, må du fortelle det.
Vi er soldater. Vi trenger mat.
Og øl.
Hvis dere har.
Hvem kjempet dere for? Bruce eller Comyn?
Far kjempet for Bruce i slaget ved Strathfillian. Han var meget tapper.
- Det sa Robert Bruce selv. - Gjorde han?
Han fortalte oss historier. Flytt deg.
Hvor er han nå? Kjemper han med Bruce fremdeles?
Han er død.
Vi står på Comyns side. Det bør du også.
Dine herrer har sverget ham troskap.
- Far kjempet med William Wallace. - Gjorde han?
Skottland døde med Wallace, om jeg får si min mening.
Takk for maten. Nå drar vi videre.
- Hvis ikke dere vil at vi blir. - Will.
- En enke trenger sikkert hjelp. - Vi drar, sa jeg.
Trenger du hjelp?
Nå drar vi, sa jeg.
- Dra videre. Nå! - Vil du spille helt?
Det trenger han ikke.
Jeg skal vise dere.
- Ut! - Ok!
Skotter som angriper skotter... Hvordan skal det ende?
En dag kommer vi alle til å bli fri.
En dag er vi alle døde.
- Michael er truffet! - Jeg kommer!
Jeg kommer!
Jeg har skadet meg.
- Hvem er du? - Jeg er soldat. Jeg trenger hjelp.
- Hvem kjemper du for? - Jeg er skadet.
Jeg er sheriff her. På hvem sin side står du?
Vi fulgte etter Robert Bruce. Han er nede ved elva.
- Vi? - De er døde.
Han drepte dem, men er hardt såret.
Jeg kan vise dere hvor han er, så deler vi belønningen.
Fergus, gi ham hesten din.
Vis meg. Hvis du snakker sant, skal vi hjelpe deg.
Ok.
Dere blir med.
Vis veien.
Her er det.
Nede ved elva.
Ser dere? Det er Bruces sverd.
Han kan ikke ha kommet langt.
Han er andpusten.
Hva sier dere? Hjelper dere meg?
Ja, du skal snart slippe smerten.
- Beklager, gutt. - Nå drar vi.
Alle vil ha belønningen.
Hvis det er han, får vi hele belønningen. 50 gullmynter.
Da spiller ikke størrelsen på sverdet noen rolle. Du blir rik!
Sverdet kan være hans. Det er langt nok.
Hold kjeft om dette. Ikke fortell det til noen.
Verken menn eller kvinner, Finlay.
Hvis noen får vite dette, vet jeg at du har lekket. Da dreper jeg deg.
- Ja. - Vil du drepe kongen vår?
Han er ikke min konge.
Tenk på alle fedre, sønner og brødre som har dødd for hans forfengelighet.
Vi vil sikkert finne ham død.
Hvis ikke, vil jeg kjempe mot ham.
Frihet. Jeg skal vise ham hva det innebærer.
Hold opp!
Robert Bruce?
Kom fram!
Hører du meg? Kom fram!
Robert!
Robert Bruce! Hører du meg?
Robert! Hører du meg?
Robert Bruce, hører du meg? Vi er venner.
Vi skal gi deg pleie og mat.
Tror du at han er i fjellene? I så fall får vi forlate hestene her.
Nei, han er såret. Han vil nok gå nedover.
Robert! Robert Bruce. Hører du meg?
Robert! Robert Bruce, vi er venner.
Hei, barn.
- Men Carney er ikke en gutt lenger. - Brandubh.
Finlay, bind hestene.
Hei!
- Onkel! - Scott!
Din lille rakker. Kom hit, nevø.
Jeg har med meg en bursdagspresang til deg.
- Noen må jo gi Iver en match. - Du har ikke en sjanse.
- Neste år slår jeg deg. - Da må du øve.
Vet du hva? Det kom soldater hit tidligere.
- Carney skremte dem bort. - Hvorfor det?
Mor ga dem mat, men så ble en av dem slem.
- Ble han? - Ja.
Carney, kom. Iver, lær mennene mine å skyte.
Løp av garde nå.
Brandubh.
- Hedret du Eochaidh på søndag? - Det gjør vi hver dag.
Broren min var heldig til døden tok ham.
Carney.
Hei, min skjønne.
Carney, kom.
Det er hakk i dette sverdet. Ser du? Her og her.
Det må repareres.
- Hvem tilhører det? - Det tilhører en adelsmann.
Jeg kan be gamle Sean, men jeg vet at du har lært av ham.
Du får mer ros for arbeidet ditt nå enn han får for sitt.
Gjør det ferdig i løpet av vinteren, og vis ham hvor dyktig du er.
Kanskje du til og med kan imponere datteren hans.
Du trenger gull til håndtaket.
- Arbeidet må bli perfekt. - Ok.
Ta det med deg og gå.
Vil du ha noe å drikke?
- Det kom altså soldater hit? - Ja.
- Skapte en av dem bråk? - Det var ingen fare. Vi er trygge.
Hvor lenge da?
- Hvorfor flytter dere ikke til byen? - Vi trives her.
Det er farlig å bo her.
- Jeg vil hjelpe dere. - Det gjør du.
Huset mitt er trygt, stort og varmt.
Men ensomt.
Når jeg synger, gir det ekko.
Da du var svigerinnen min, elsket du å høre de sangene.
De er døde. De mennene.
Jeg drepte dem.
Du trenger aldri å frykte fremmede hvis dere bor i landsbyen.
Jeg vil ikke.
Dette blir mitt siste besøk her før snøen smelter.
Når jeg vender tilbake, tar jeg med meg Carney.
- Det får du ikke gjøre. - Han har en plikt mot klanen.
Jeg gjør deg en tjeneste som ikke tar ham nå.
Dessuten... Hvor lenge vil han bo her ute -
- når gamle Seans datter venter på ham i landsbyen?
Bli med. Ta med deg de andre. Jeg skal ta meg av dere.
Jeg er råbarket, Morag...
...men du må komme til meg.
- Carney. - Jeg vil treffe faren din.
For et håndverk!
Et verk av en mester. Mykt, sterkt... Hør på meg nå, gutt.
Du er fremdeles lærlingen min. Du får vende det mange ganger.
Brandubh sa at du har gull å selge.
Det er produsert langt borte. I Frankrike, kanskje.
Pang, pang, pang, sier hammeren.
- Gull? - Ja.
Hvor mye ga han deg?
Be Briana om å hente øl.
- La meg gå, Briana. - Du må slåss med meg.
Ok...
Briana!
Vi ses senere.
- Jeg tror ham ikke. - Brandubh?
Det er det fineste sverdet jeg har sett.
- Brandubh er ikke til å spøke med. - Hvem tilhører det?
- Scott så en mann i skogen. - Han roper alltid "ulv, ulv".
Det vet du. Gå og legg deg før du vekker barna.
Jeg er ikke noe barn.
Du har alltid vært voksen. Jeg elsker deg som en sønn.
- Jeg må gjøre det jeg tror er rett. - Ja.
Brandubh er et krek.
Da sønnen min ble født, -
- sa du -
- at du hadde sett ham i en drøm.
På slagmarken.
Med Robert Bruce.
Det husker jeg.
Soldatene jublet, for de hadde vunnet.
Men du sa mer.
Du sa mer!
Det du så... Kommer det til å bli virkelighet? Vil min Scott dø?
- Det var bare en drøm. - En forutanelse.
Han var i sitt ellevte år.
Du kan ikke forhindre at gutten din blir mann.
Ingenting er sikkert.
Verken framtid eller nåtid.
Du må slippe taket.
- Nei... - Du må slippe taket.
Jeg forstår.
Nå forstår jeg.
En edderkopps nett må spinnes
De tapte sjelenes ferd må vinnes
Kongens glede må knuses
Rettferdighetens sang...
...må synges
På hvem sin side står du? Bruces eller Comyns?
Stopp.
Carney!
- Jeg traff. - Godt skudd!
Jeg hadde også truffet.
Flytt den denne veien.
Pilen satt perfekt.
Carney! Iver!
Carney!
Lever han?
Hvem er det?
Det er Robert Bruce. Jeg sa jo det.
- Jeg tror han er syk. - Hør på pusten.
- Han lever. - Hva gjør vi?
Jeg finner en stor gren.
Barn.
Mannen der inne... Vi vet hvem han er.
Vi svever i stor fare nå.
- Onkel Brandubh hadde drept ham. - Han er kongen vår!
- Vær stille, Scott. - Vi ville bli rike.
Vi har livet hans i våre hender. Gud sendte ham hit.
Hvis vi hjelper ham, må vi vel dra?
Brandubh vil aldri akseptere det.
Du tenker på Briana.
Du har rett. Han er kongen vår. Vi har en plikt overfor ham.
Det er hans sverd. Brandubh løy til meg.
Han vil drepe ham og oss.
Brandubh mistet folk han elsket, i Bruces krig.
Eochaidh, venner... Han vil alltid hate ham.
Det kommer aldri til å forandre seg. Vi går inn.
Barn! Jeg trenger hjelp.
Det er noe innenfor huden.
- Fra et sverd. - En pil, kanskje.
Hjelp meg å legge ham på siden.
Hent en fille til meg, Scott.
Kok vann.
Du trenger ikke å se. Han kommer til å blø.
Jeg er ikke redd for blod, mor.
Vi rengjør det.
- Hold ham fast, Iver! - Han sparket meg i brystet.
Scott, gi meg filla.
- Han skadet meg. - Det var sjokket.
Nå tar vi beinet.
Carney, kniven.
Ok, trykk ham ned. Hold ham fast, Iver.
Er dere klare?
Trykk ham ned! Hold ham fast.
Stram den.
Stramt.
Bra.
Iver, Carney, fortsett å arbeide.
Scott, kom hit.
Har du vondt? Hvor da?
Heksa.
Du er ikke velkommen her inne, heks.
Lengter du fremdeles etter Morag?
En kjærlighet som plager en, vil alltid plage en.
Men hjertet hennes tilhører broren din for alltid.
- Det er best at du lukker kjeften. - Det vil jeg ikke.
- Får jeg by på drikke, Ylfa? - Jeg ser det jeg ser.
En mann som du. Kjekk og betydningsfull som få.
Du er ikke en tistel.
Du kommer til å bli rik når vinteren er over, hva?
Hva gjør du?
- Jeg har ikke sagt noe. - Si at du bare spøkte om Bruce.
At det var en spøk. Hvis folk tror deg, skjærer jeg halsen av deg!
Vi har vunnet. Engelskmennene er borte. Nå er du konge.
Vant vi?
En edderkopps nett må spinnes.
Kongens glede må knuses.
De tapte sjelenes ferd må vinnes.
Rettferdighetens sang må synges.
Hvem er du?
En edderkopps nett må spinnes.
De tapte sjelenes ferd må vinnes.
Kongens glede må knuses.
Rettferdighetens sang må synges.
- For langt unna. - Han har bare unnskyldninger.
Hvis noen kommer for å drepe kongen, må vi kjempe.
- Du kan ikke gå i nærkamp. - Jo!
Du er ikke sterk nok. Hvis noe skjer, tar du bue og kogger -
- og løper til det treet. Iver, klatre opp i det treet.
Så fort kampen begynner, gjør du alt du kan.
- Men jeg vil ikke slåss mot dem. - Det vet jeg.
Men vi må beskytte moren din. Deg også.
Hvis vi må slåss, fører jeg befalet. Jeg gir ordre, ellers kan noen dø.
Han, Iver, jeg eller du.
Eller moren din.
Vi er en familie.
- Ok? - Ok.
Ta buen din og prøv igjen. Ha litt tålmodighet denne gangen.
- Klar? - Ja.
- Det var nærmere. - Du kan enda bedre.
Bruce mot Comyn. Bruce...
- Du kommer til å tape. - Vi får se.
Nå skal du dø.
Mor! Mor! Mor!
Feberen din har gått ned.
- Jeg kjenner deg igjen. - Nei.
- Jeg så deg. - La meg være.
Du var stivfrossen da Scott fant deg. Du må hvile.
Gå nå.
Får jeg...?
Sårene leges.
- Jeg drømte... - Det var feberen.
Frihet.
Seier.
Ingenting.
Robert! Robert Bruce!
Dette er min nevø Carney.
Dette er min niese Iver.
Dette er min sønn Scott.
Slå dere ned, er dere snille.
Carney var knapt et år da Wallace begynte å krige.
Vår klan støttet England. Den som kjempet for ham, ble fredløs.
Da broren min valgte å slutte seg til ham, ba jeg ham la være.
Han var så stolt da han dro.
- Carney gråt. - Ja, for faren sin.
Da faren din dro for å kjempe med kong Robert, gråt du også.
Min storebror Luag var bueskytter, akkurat som Iver.
- Er du bueskytter? - Det er jeg også.
Hun skyter bedre enn mennene i landsbyen.
Luag visste aldri at han var far.
Ivers mor døde i barsel.
Noen dager senere fikk vi vite at Luag hadde falt i Falkirk.
Da sto jeg der med to små barn.
- Mor, fortell om diktet. - Luag var poet.
Da Taog døde, skrev Luag en sang.
"Det er blod i sjøene. Det er blod i fjellene."
"På klippene og fjelltoppene."
"Når vi ser opp til vår skaper, brenner himmelen."
"Den er skarlagenrød av de hjertene vi har elsket."
"Mist ikke håpet."
"Den bløende himmelen må ikke forgå av skyggene som formørker landet."
"Sola skal stige over de skitne husene."
"En ny dag skal gry."
Vakkert.
- Skrev faren din det? - Ja.
Nå tar vi min. Fortell om ham.
Han var en god mann og flink med sverdet.
Da du ble konge, og kjempet for friheten vår, -
- sverget klanen deg troskap og mobiliserte en hær.
Eochaidh var yngste sønn. Hans storebror Brandubh burde ha reist, -
- men han var sheriff.
Han ble igjen, og Eochaidh reiste i hans sted.
Brandubh er fremdeles sheriff.
Eochaidh kjempet med dere i Strathfillian, men ble såret.
De amputerte beinet hans. Han var halvdød da han kom hjem.
Klanen vår mistet troen og begynte å støtte Comyn i stedet, -
- men Eochaidh trodde fremdeles på deg.
Han sa at uansett hvor dårlige oddsene var...
Uansett hvor tøft det var, så ville dere aldri gi opp.
Han ville trosse klanen for å kjempe med deg igjen, -
- men sårene ble infisert.
Han døde der du sitter nå.
Kan du produsere dem?
Om jeg kan produsere dem?
Selvsagt! Selvsagt skal jeg produsere dem.
Du får kvesse mine menns våpen også.
Alt skal være klart før snøen har smeltet.
Det er så vakkert.
De drar. Stålet glinser i sollyset, og de synger og smiler.
De drar. Jeg gir dem sverd.
De drar og kommer aldri tilbake.
Takk, Briana.
- Før snøen smelter, sa du? - Ja.
Barn, gå ned til elva, og rigg fellene.
Ikke nå, mor. Jeg rydder på låven.
Gjør som jeg sier.
- Der. - Dere skal ikke jakte.
- Kom og hjelp meg med fellene. - Vent, Carney.
Sikt. Ikke bare skyt. Fokuser blikket.
- Jeg vet hvordan man gjør det. - La kroppen følge med.
- Det var din feil som snakket. - Iver, Scott!
Slutt å krangle, og hjelp meg med fellene.
- Du skulle ha siktet. - Det gjorde jeg!
Hvorfor må vi rigge feller? Vi har jo massevis av hjortekjøtt.
Hun vil ha mer mat til Bruce. Vi skulle ha forlatt ham der.
Man kan ikke la folk dø!
Far døde på grunn av ham. Din også.
Din også. Hvorfor kan vi ikke fortelle Brandubh om ham?
- Vi har jo lovet. - Tenk om han mobiliserer en ny hær.
Tenk om våre herrer støtter ham igjen. Da må du slåss. Hva skjer da?
Bare rigg fellene.
Amen.
- Når vil du kjempe igjen? - Scott.
- Jeg vil vite det. Har du en plan? - Jeg har ingen hær her.
- De er hæren din. - Du, da?
Jeg kan drepe deg i søvne og få belønningen.
- Herre... - Har du drept noen gang, gutt?
- Ja. - Hva da?
Høner, ekorn, fjærkre, griser...
Har du drept et menneske?
Du er en god gutt. Du er sterk og energisk.
- Hva utmerker gode soldater? - De må kunne drepe mange.
En god soldat må først og fremst være en god bror.
En god venn og en god sønn.
- Jeg er en god sønn. Ikke sant, mor? - Ja, Scott.
Når du er på Carneys alder, kan du slåss. I mellomtiden får du trene -
- og være en god gutt og mann. Det utmerker en god soldat.
Man må kjempe for en god sak.
Hva er det, da?
Når du er gammel nok til å vite svaret på det, er du klar.
Fram til det kan du vel skrelle noen poteter for moren din?
- Legg ned kniven! - Du er ikke min far!
Han skal ikke herje med meg i mitt hus!
- Slipp! - Scott!
Jeg er lei for at faren din døde i min krig.
Jeg beklager at han ikke får se deg vokse opp til en unggutt -
- som han hadde vært stolt av, -
- men om det er hevn du er ute etter... Et liv for et liv.
Da kan du ta mitt.
Jeg beklager.
Scott! Kom og tren.
- Vi begynner med skytestillingen. - Godt å se deg på beina.
Hadde hæren vår bestått av kvinner som du, hadde vi vunnet slaget.
- Du har oppfostret fine barn. - Jeg har gjort mitt beste.
La meg se såret ditt.
Ok...
Hvordan fikk du skadene?
Tre soldater angrep meg. De ville ha belønningen.
- Var du alene? - Ja.
Jeg trodde at kongen ville ha menn med seg.
- Jeg sendte dem bort. - Hvorfor det?
Det angår ikke meg.
Jeg var overbevist om at gud hadde kåret meg til konge.
Så tapte vi.
Gud hadde ikke utpekt meg. Det gjorde jeg selv.
Alt jeg hadde gjort for å ære ham, og alt jeg hadde gjort...
...vanhelliget ham isteden.
Jeg hadde en drøm. Jeg var konge, og vi var fri.
- Jeg trodde det var virkelig. - Det var kanskje et forvarsel.
Din sønn Scott var med i drømmen min.
Åpne kappa.
Jeg reiser snart. Her regnes det som forræderi å gi meg pleie.
Det var et valg jeg gjorde selv. Vi skal forsvare deg etter beste evne.
Du er kongen, og jeg er din tjener, -
- men til du er frisk, er jeg din sykepleier.
Du er min pasient og gjør som jeg sier.
Ok.
Får vi besøke deg når du er tilbake på slottet?
Jeg vil ikke tilbake til slottet.
Er det fint å bo i et slott? Er det annerledes?
Jeg mener ikke at noen eier noe.
Verden var her lenge før vi kom hit.
Den kommer til å være her lenge etter oss. Den kan ikke tilhøre noen.
- Det er kanskje vi som tilhører den. - Kanskje det.
Jeg hadde likt å bo i et slott, men ikke for å si at det var mitt.
Kong Robert? Er dette ditt sverd?
- Hvor fant du det? - Min onkel ba meg om å reparere det.
- Jeg leverer det tilbake til deg. - Er du smed?
- Jeg går i lære. - Et gedigent arbeid.
Behold det. Best at du gir det til onkelen din.
Det tilhører jo deg. Kongen.
Det er bedre at du forblir venner med din onkel enn å risikere livet.
Du risikerte jo livet for Skottland. For oss.
Jeg gjør det samme for deg.
Du er en modig gutt.
Alt vel?
Du er urolig for Scott.
Jeg skal ikke ta sønnen din. Det blir ikke flere kriger.
- Jeg vil ikke kjempe mer. - Jo, det vil du.
Gid jeg kunne, Morag...
Da ville jeg forsvinne her med deg og barna.
Bare forsvinne. Bli bonde med jord mellom tærne.
Nei.
Jo.
Nei, 10 000 koner og 10 000 mødre...
...må få vite at mennene deres ikke døde forgjeves.
Behold barna dine.
Bevar dem.
Min sønn har en skjebne ingen mors tårer kan forandre.
Vår skjebne og din er sammenflettet.
Vet du hvor den er?
Pass deg.
Hva er dette?
- Hva er det? - Åpne den.
Er dette kronen?
Jeg utnevner deg herved til skogens og dalenes dronning.
- Dronning Ballywiggle. - Nå er du død!
Adle meg, konge.
Kjempebra.
Da er det Scotts tur.
- Det var hans feil! - Du må si fra før du kommer ut!
- Er du klar? - Ja.
Stille.
Hvorfor er du så sint? Jeg kan drepe deg med dette.
Hva sa jeg til deg?
Stå bredbent.
Albuen. Mer.
- Mor, se! Jeg traff! - Bra, Scott.
Jeg har funnet Bruce. Han er på din brors sted.
- Er det skarpt nok? - Ja.
Hvis mannen vi ser etter, lever, skal jeg kløyve skallen hans.
Det kan jeg tenke meg. Alle gutter vil drepe sine fiender.
Hvem er mannen?
Spør kjæresten din. Familien hans gir ham kjøtt.
- Kom deg av garde nå. - Ikke si noe til Brandubh.
Kom deg av sted, sa jeg!
For en tåpe.
Verdens kvasseste sverd bortkastet på dalens sløveste hjerne.
Far! Det sverdet Carney kom med... Det store.
- Er han i fare? - Gå og legg deg, barn.
Med et hus, et brød og litt øl går dagene fort.
Dette er det et menneskes hender må gjøre.
Vi tenker på sverdet, ikke blodet.
Nei. Nei...
Briana. Briana!
Briana!
Er det sant? Har dere hjulpet ham?
Sett deg ned.
Brandubh og mennene hans er på vei. Far har laget våpen til dem.
- Når kommer de? - I morgen tidlig, tror jeg.
Carney, hvis du stikker, blir jeg med deg.
Hendene dine er iskalde. Gi henne litt suppe.
Der er de.
Mor! De kommer.
Skynd dere. Inn i huset.
Dere har forandret meg.
Dere har forandret den kongen jeg kommer til å bli i landet vårt.
Hvis det blir strid, er det kanskje noen av oss som ikke overlever, -
- men slik er krig.
Dere skal vite dette...
I deres øyne ser jeg hva Skottland kan bli!
Dere har følt hennes frykt og sinne.
Dere har hørt sjelen hennes skrike. Dere har tørket tårene hennes -
- og blitt berørt av hennes døds kalde ondskap.
Det Skottland vi kjenner, sitter fast i et jerngrep, -
- men nå skal vi befri henne!
- Er det ikke verdt å kjempe for? - Ja.
Ja.
Ja!
Onkel Brandubh, se hva jeg kan. Jeg har øvd med buen.
Du får fortsette å øve.
Du har klart vinteren godt.
Barna drepte en hjort. Vi har hatt rikelig med mat.
- Det er godt å se deg. - Er det?
Carney, hva har du der?
Det ser nytt ut.
Et glimrende håndverk. Jeg gjorde rett som ga det til deg.
Det er perfekt balansert. Tungt, men sterkt.
Eieren blir nok glad for å få det tilbake.
Her får du betalingen.
Det er en fin gård.
Jeg så aldri Eochaidh som bonde da vi var små, -
- men han var lykkelig her med deg.
Synd at han er borte når han hadde en så fin gård.
Jeg sa jo at jeg skulle ta med meg Carney til landsbyen. Han er voksen.
- Bli med. - Jeg har tenkt på det.
- Det var en kald vinter. - Ja, det var det.
Jeg har arbeid å gjøre her først. En måned, kanskje to.
- Så slutter jeg meg til deg. - Og blir min kone.
Ja.
- Og deler min seng. - Jeg har vært gift...
- Jeg vet hva koner gjør. - Det tror jeg nok.
Vi går inn.
Jeg har en del å gjøre først. Så kan du få meg.
- Ta meg med inn. Nå. - Vær litt tålmodig.
- Har du ikke sett noen andre her? - Bare barna.
Ingen mann, da?
Du har ikke pleid en mann i min brors hus hele vinteren?
Gi ham til meg, så tar jeg deg til kone, -
- men om du beskytter ham, har jeg ikke annet valg enn -
- å drepe Carney, Iver, Scott og deg sist av alle.
- Morag, du blir markføde! - Han er kongen vår!
Mester!
Let overalt til vi finner ham!
Hvor er han? Vis hvor han er!
Jeg er her.
Jeg er Robert Bruce.
Deres konge.
Denne familien står under min beskyttelse.
Legg ned sverdene deres.
Er det din konge?
Hva består kongen av? Jo, av kjøtt og blod.
Dra hjem, eller slutt dere til oss, så kommer dere ikke til skade.
Han vil ikke skade meg.
- Meg. - Han er kongen vår!
Robert!
Carney!
Briana!
Iver!
Iver! Iver!
La meg være!
Bli der.
Dø!
Hva heter du? Hvor kommer du fra?
Støtter dere England eller Bruce?
Hvem er du som rir gjennom min skog?
Robert?
Er det Robert?
Kom. Denne familien reddet livet mitt.
De holdt meg i live gjennom vinteren.
Kom! Kom, gutter.
De er familien min nå.
Ikke gjennom blod, men gjennom den ånden som forener oss alle.
Jeg er Angus i klanen MacDonald.
Dere har tjent deres konge og Skottland. Dere er velkommen her.
Jeg sverger at vår klan skal ta seg av dere. Dere får et godt hjem her.
James! James Douglas!
Se hva jeg fant i skogen!
Hva har du funnet, Angus?
Jeg har lett etter deg overalt!
Godt å se deg, James.
De skulle dra hjem igjen, men det gjorde de ikke.
Du ba dem om å legge ned sverdene, men de holdt dem skarpe.
Hele landet har ventet på deg.
Nå som du er her... Bare si fra, så fortsetter vi striden.
Denne vinteren har dere, jeg og hele Skottland ventet.
Vi har håpet og trodd at vår kamp for frihet skal begynne på nytt.
Dagen vi har ventet på, er inne. Kongen vår lever!
Send ut ryttere i alle himmelretninger.
Hils folk at tiden er inne til å reise seg igjen. Å kjempe igjen!
Hils dem at tiden er inne til å kaste lenkene våre!
Bruce! Bruce!
Bruce! Bruce! Bruce!
Det var historien, Scott.
Din historie.
Du befridde oss med ditt blod ved Bannockburn.
Jeg ser deg overalt!
I morgendisen.
I alle de små dyrene.
I den brusende elva.
I kveldslatteren.
I drømmene mine.
Takket være flere tusen familiers oppofrelser forente Bruce nasjonen.
Han vant ved Bannockburn og drev engelskmennene ut av Skottland.
Etter 30 års krig anerkjente England Skottlands selvstendighet, -
- og Roberts posisjon som konge. Under hans styre blomstret landet.
Som konge hadde Bruce aldri noe slott.
Han bodde med soldatene og hos sine våpenbrødres familier.
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com